HÄRSKARRINGEN
- Du kommer inte förbi! - Gandalf!
Jag är Den hemliga eldens tjänare, väpnad med Anors flamma.
Gå tillbaka in i skuggan!
Den mörka elden hjälper dig inte, Udûns flamma.
Du kommer inte förbi!
- Nej! Nej! - Gandalf!
Fly, era dårar!
Nej!
Gandalf!
- Gandalf! - Vad är det, herr Frodo?
Inget.
Bara en dröm.
SAGAN OM DE TVÅ TORNEN
- Kan ni se botten? - Nej.
Titta inte ner. Fortsätt, bara!
Fånga den, herr Frodo!
Herr Frodo!
Jag har visst hittat botten.
Träsk och rep, och gud vet vad. Det är inte naturligt. Inget av det.
- Vad är det i den här? - Inget.
Bara litet att krydda med. Om vi skulle ha stekt kyckling.
- Stekt kyckling? - Man vet ju aldrig.
Sam, min käre Sam.
Det där är något särskilt, det. Det bästa saltet i hela Fylke.
Det är särskilt.
Det är en liten bit av vårt hem.
Vi kan inte lämna det här så att nån kan följa efter.
Vem skulle följa efter oss hit ner?
Det är synd egentligen. Dam Galadriel gav mig det.
Äkta alviskt rep.
Inget att göra nåt åt. Min knop går inte upp i brådrappet.
Äkta alviskt rep.
Mordor, det enda ställe i Midgård vi inte vill se närmre på.
Och det är dit vi försöker ta oss, och dit vi inte kan komma.
Vi måste nog inse att vi är vilse.
Jag tror inte att Gandalf menade att vi skulle ta den här vägen.
Det var mycket han inte menade skulle hända... men som gjorde det.
Herr Frodo?
Det är Ringen, eller hur?
Den blir tyngre.
- Vad har vi för mat kvar? - Låt mig se.
Ja, underbart. Brödet lembas. Och titta här!
Mer lembas.
Jag tycker inte om utländsk mat men den här alvfödan är inte så illa.
Inget kan visst få dig ur humör, Sam?
Jo, kanske de där regnmolnen.
Det här ser märkligt bekant ut.
Det beror på att vi har varit här förut. Vi går runt runt.
Vad är det för en hemsk stank? Det är nog ett otäckt träsk i närheten.
- Känner ni lukten? - Ja... jag känner lukten.
Vi är inte ensamma.
Tjuvarna... tjuvarna.
De ssnuskiga ssmå tjuvarna.
Var är den? Var är den?
De stal den från oss.
Min Älsskade...
Förbannade ska de vara! Vi hatar dem!
Den är vår, och vi vill ha den!
Det här är Sting, som du har sett förut.
Eller hur... Gollum?
Släpp honom, annars skär jag halsen av dig!
Det brännss! Det bränner oss!
Det isar.
Tvinnat av otäcka alver.
- Ta det av oss! - Tyst på dig!
Det är hopplöst. Varenda orch i Mordor måste höra olåten.
- Vi binder honom och lämnar honom. - Nej! Det skulle döda oss! Döda oss!
Det är inte mer än du förtjänar!
Han kanske förtjänar att dö.
Men nu när jag ser honom tycker jag synd om honom.
Vi är snälla mot dem, om de är snälla mot oss.
Ta det av oss.
Vi svär att göra allt ni vill. Vi svär.
Hur du än lovar kan jag inte lita på dig.
Vi svär att tjäna... den Älsskades husbonde.
Vi svär vid... den Älsskade.
Gollum, gollum.
Ringen är svekfull. Vi ska hålla dig bunden vid ditt ord.
Ja... vid den Älsskade.
Vid den Älsskade.
Jag tror dig inte!
- Ner med dig! Ner! - Sam!
Han försöker lura oss. Om vi släpper honom, stryper han oss i sömnen.
- Vet du vägen till Mordor? - Ja.
- Har du varit där förut? - Ja.
Du ska leda oss till Svarta porten.
Till Porten, säger husbonden. Ja!
Nej! Vi går inte tillbaka. Inte till honom. De kan inte tvinga oss.
Men vi svor att tjäna den Älsskades herre.
Nej! Aska och damm och törst är det där. Och, hålor, hålor, hålor!
Och orcher, tusentals orcher.
Och det ständigt vakande, vakande Stora ögat.
Kom tillbaka nu! Kom tillbaka!
Vad var det jag sa? Den skurken rymde.
Så mycket var hans löften värda.
Den här vägen, ssmå hober! Följ mig!
Merry!
Ni är sena. Vår härskare är otålig. Han vill ha Fylke-råttorna nu.
Jag tar inga order från orch-maskar!
Saruman ska få sitt byte. Vi ska föra dit dem.
Merry! Merry, vakna!
Min vän är sjuk. Han måste få vatten. Snälla ni...
Jaså, han är sjuk. - Ge honom medicin, pojkar.
Sluta!
Klarar han inte litet dricka?
- Låt honom vara! - Varför? Vill du smaka?
Håll då munnen stängd.
- Merry. - Hej, Pip.
- Du är skadad. - Nej, jag låtsades bara.
- Låtsades? - Jag lyckades ju lura dig också.
Oroa dig inte för mig, Pippin.
- Vad är det? Vad är det du vädrar? - Människokött.
- De har fått upp vårt spår. - Aragorn...
De har ökat takten.
De känner nog lukten av oss. Skynda på!
Kom då, Gimli!
I tre dagar och tre nätter har vi jagat dem. Ingen mat, ingen vila.
Och inga spår av vårt villebråd förutom dem på den hårda stenen.
Lóriens löv faller inte utan orsak.
De kan fortfarande vara vid liv.
De har mindre än en dags försprång.
Kom, Gimli! Vi vinner på dem.
Jag är ingen långlöpare. Vi dvärgar är bäst på snabba språng.
Mycket farliga på korta sträckor.
Rohan, hästherrarnas hem.
Här försiggår någonting underligt.
Något ont ger fart åt dessa varelser och sätter sin vilja emot oss.
Legolas! Vad ser dina alvögon?
Urukerna vänder mot nordost. De för hoberna till Isengård.
Saruman.
Världen förändras.
Vem har nu styrkan att stå emot Isengårds arméer...
... och Mordors?
Att stå emot Saurons och Sarumans makt...
... och de Två tornens förbund?
Tillsammans, min herre Sauron...
... skall vi härska över detta Midgård.
Den gamla världen skall brinna i verkstäders eldar.
Skogarna skall falla.
En ny ordning skall uppstå.
Vi skall driva krigsmaskinen med svärd, med spjut-
- och med orchernas järnnävar.
De skall vara rustade inom två veckor.
Min herre, de är för många. Vi hinner inte rusta dem i tid.
Bygg en damm, stäm floden, elda ugnarna natt och dag!
Vi har inte tillräckligt med bränsle.
Fangornskogen ligger framför vår dörr.
- Bränn upp den! - Ja.
- Vi ska kämpa för er. - Svär det!
Vi ska dö för Saruman.
Hästfolket tog era länder.
De drev ert folk till bergen, där de fick skrapa sitt levebröd ur klippan.
Ta tillbaka länderna de stal från er! Bränn varenda by!
Vi måste bara undanröja dem som är emot oss.
Det skall börja i Rohan.
Alltför länge har dessa bönder stått dig emot, men inte nu längre.
Éothain! Éothain!
Ta med din syster. Om ni bara är två går det fortare.
Far säger att Éothain inte får rida Garulf. Han är för stor.
Hör på. Du måste rida till Edoras och slå larm. Förstår du?
Jag vill inte ge mig av, mor.
Freda, jag kommer att hitta dig där.
Fort!
Rid nu, mitt barn.
Rohan, min herre... är färdigt att falla.
Theodred! - Leta rätt på kungens son!
- Mordor ska betala för det här. - Dessa orcher är inte från Mordor.
Herr Éomer, här borta!
Han lever.
Théodred?
- Din son är illa skadad, min herre. - Han överfölls av orcher.
Om vi inte försvarar vårt land tar Saruman det med våld.
Det är lögn.
Saruman den vite har alltid varit vår vän och bundsförvant.
Gríma.
Gríma...
Orcher strövar fritt över vårt land.
Utan att bli hejdade eller utmanade dödar de närhelst de vill.
Orcher som bär Sarumans vita hand.
Varför lägger du dessa plågor på ett redan plågat sinne?
Förstår du inte?
Din morbror blir utmattad av ditt missnöje och krigshetsande.
Krigshetsande? Hur länge sedan är det som Saruman köpte dig?
Vad lovade han dig? När männen är döda får du din del av skatten?
Alltför länge har du bevakat min syster och följt hennes varje steg.
Du ser mycket, Éomer Éomunds son. För mycket.
Du är härmed bannlyst från kungariket Rohan...
...vid dödsstraff förbjuden att återvända.
Du har ingen myndighet här. Vad du befaller betyder ingenting!
Befallningen kommer inte från mig.
Den kommer från kungen. Han undertecknade den i morse.
Fortsätt andas. Det är det viktiga. Andas.
De springer som om de hade sina herrars piskor i ryggen.
Vi fortsätter inget längre förrns vi fått rast.
Gör upp en eld!
Merry! Merry!
Jag tror det kanske var ett misstag att lämna Fylke, Pippin.
Vad är det som låter?
- Det är träden. - Vad?
Minns du Gamla Skogen vid Bockrikes gränser?
Det sas att något i vattnet fick träden att växa sig höga och få liv.
- Liv? - Träd som kunde viska...
...tala med varandra och till och med röra sig.
Jag är utsvulten.
Vi har inte fått annat än maskätet bröd under tre stinkande dagar.
Varför kan vi inte få kött?
De där, kanske? De är färska.
De ska inte ätas!
Benen, då? De behöver inte sina ben.
- De ser goda ut. - Undan, ditt avskum!
Fångarna ska föras till Saruman. Levande och utan att ha plundrats.
Levande?
Varför levande? Kan man få mycket nöje av dem?
De har något. Ett alvvapen. Vår härskare vill ha det till kriget.
De tror att vi har Ringen.
När de upptäcker att vi inte har den, dödar de oss.
Bara en tugga... en bit av bogen.
Där får ni kött på menyn, pojkar.
Pippin! Nu ger vi oss av.
Försök, bara. Ropa på hjälp.
Gnäll, du. Ingen kommer att rädda dig.
Pippin!
En röd sol stiger. Blod har flutit denna natt.
Rohans ryttare! Vad nytt från Mark?
Vad har en alv, en människa och en dvärg att skaffa i Riddersmark?
Säg ditt namn, mästerryttare, och du skall få höra mitt.
Jag skulle hugga huvudet av dig, dvärg, om det var högre från marken.
Du skulle dö innan hugget fallit.
Jag är Aragorn, son av Arathorn.
Gimli, son av Glóin. Och Legolas från skogsriket.
Vi är vänner till Rohan och till Théoden, din kung.
Théoden kan inte längre skilja mellan vän och fiende...
...inte ens sina egna fränder.
Saruman förgiftade kungens sinne och kräver herravälde över dessa länder.
Mina män är de som är trogna mot Rohan och därför har vi bannlysts.
Den vite trollkarlen är illfundig.
Han går än hit, än dit, sägs det, som en gammal man i huva och kappa.
Och överallt slinker hans spioner igenom våra nät.
Vi är inga spioner. Vi spårar en grupp uruk-hai västerut över slätten.
De tog två av våra vänner till fånga.
Vi gjorde ner urukerna i natt.
Men det var två hober med dem.
De är små, som barn i era ögon.
Vi lämnade ingen kvar i livet och vi brände kropparna i en hög.
Döda?
Jag beklagar.
Hasufel! Arod!
Må dessa hästar ge er större tur än de gav sina forna herrar.
Farväl.
Sök era vänner. Men lita inte till hoppet.
Det har övergivit dessa länder.
Vi rider norrut!
Det är ett av deras små bälten.
Må de finna frid i döden.
Vi svek dem.
En hob låg här.
Och den andre.
De kröp.
Deras händer var bundna.
Repen skars av.
De sprang hit.
De blev förföljda.
Bältet!
Spring!
Spåren leder bort från striden...
...in i Fangornskogen.
Fangorn? Vad för vansinne drev dem dit?
Jag tror vi har skakat honom av oss.
Jag ska slita ut era vidriga små inälvor!
Kom hit!
Träd! Klättra upp i ett träd!
Han är borta.
Merry!
Jag ska göra ett maskhål i din mage!
Spring, Merry!
Små orcher...
- Det talar, Merry. Trädet talar. - Trädet?
Jag är inget träd. Jag är en ent.
En trädherde som vaktar skogen.
Tala inte till det. Uppmuntra det inte!
Lavskägge kallar somliga mig.
- Vems sida står du på? - Sida?
Jag står inte på någons sida...
...eftersom ingen står på min sida, lille orch.
Ingen bryr sig om skogarna längre.
- Vi är inte orcher, vi är hober! - Hober?
Jag har aldrig hört talas om hober förr.
Låter som något orch-rackartyg.
De kommer med eld, de kommer med yxor.
Gnager, biter, bryter, hackar, bränner.
Förstörare och inkräktare, förbannade skall de vara!
Du förstår inte, vi är hober! Halvlingar. Fylkefolk.
Kanske ni är det och...
...kanske ni inte är det.
Den vite trollkarlen vet säkert.
Den vite trollkarlen?
Saruman.
Sser ni? Sser ni? Vi visade vägen ut.
Skynda på, ssmå hober, skynda på.
Tur att vi hittade er.
Ssnäll hob.
- Han har lett oss in i ett träsk. - Ett träsk, ja ja.
Kom, husbond, vi ska föra er på säkra stigar genom dimman.
Kom, hober. Kom. Vi går fort.
Jag fann den. Det gjorde jag. Vägen genom träskmarkerna.
Orcherna använder den inte. Orcherna vet inte om den.
De går runt, mil efter mil.
Kom fort! Mjuka och snabba som skuggor måste vi vara.
Jag avskyr det här stället. Jag har inte hört en fågel på två dagar.
Nej, inga fåglar att äta. Inga knapriga fåglar.
Och vi är utsvultna. Ja!
Utsvultna är vi, Älsskade.
Här!
Vad äter den? Är det gott?
Den försöker kväva oss. Vi kan inte äta hobmat!
Vi måste svälta.
- Svält, då. Så är vi kvitt dig. - Grym hob.
Den struntar i om vi är hungriga. Den struntar i om vi dör.
Inte som husbond.
Husbond bryr sig om.
Husbond vet.
Ja. Älsskade.
När den får grepp om oss...
...släpper den aldrig taget.
Rör mig inte!
Det är döda saker! Döda ansikten i vattnet.
Alla döda. Alla ruttna.
Alver och människor och orcher.
Ett stort slag för länge sedan.
Döda träsken. Ja ja, så heter det.
Den här vägen. Följ inte ljusen.
Försiktigt nu, annars får hoberna göra de döda ssällskap-
- och tända egna ssmå ljus.
Frodo!
- Gollum... - Följ inte ljusen.
Herr Frodo! Mår ni bra?
Sså blank.
Sså vacker.
Vår Älsskade.
- Vad sa du? - Husbond borde vila.
Husbond behöver hålla sig stark.
- Vem är du? - Inte fråga oss. Inte dess sak.
Gandalf sa att du tillhörde flodfolket.
Köld i hjärta, hand och ben hos dem som fjärran vandrat hän...
Han sa att ditt liv var sorgligt.
...och inte ser vart vägen bär när sol och måne döda är.
Du var inte så olik en hob en gång. Eller hur?
Sméagol.
Vad kallade du mig?
Det var ditt namn en gång, eller hur? För länge sedan?
Mitt namn.
Sméagol.
- Svarta ryttare! - Göm er! Göm er!
Kom då, Frodo!
Fort! De kommer att se oss! De kommer att se oss!
- Jag trodde de var döda. - Döda?
Nej, man kan inte döda dem. Nej.
Vålnader! Bevingade vålnader!
De kallar på den. De kallar på den Älsskade.
Herr Frodo. Det är bra. Jag är här.
Skynda på, hober! Svarta porten är mycket nära.
Orchblod.
Det här är underliga spår.
Luften är så tjock här inne.
Den här skogen är gammal. Mycket gammal.
Full av minnen...
...och vrede.
Träden talar med varandra.
Gimli! Sänk din yxa.
De har känslor, min vän. Det var alverna som började.
De väckte träden och lärde dem att tala.
Talande träd... Vad skulle träd ha att tala om?
Utom ekorrspillnings olika fasthet.
Aragorn, det är något där borta.
Vad ser du?
Den vite trollkarlen närmar sig.
Låt honom inte tala. Han kommer att förtrolla oss.
Vi måste vara snabba.
Ni följer två unga hobers fotspår.
- Var är de? - De kom förbi här i förrgår.
De mötte någon de inte hade väntat sig.
- Är det någon tröst? - Vem är du?
Visa dig!
Det är inte möjligt.
Förlåt mig. Jag misstog dig för Saruman.
Jag är Saruman.
Eller snarare Saruman som han borde ha varit.
Du föll...
Genom eld... och vatten.
Från djupaste hålan till högsta tinnen kämpade jag mot Morgoths balrog.
Tills jag till slut störtade ner min fiende-
- och han slogs i fördärv mot bergssidan.
Mörkret tog mig...
... och jag försvann ur tanke och ur tid.
Stjärnorna kretsade ovanför...
... och varje dag var lika lång som en levnadsålder på jorden.
Men det var inte slutet. Jag kände livet i mig igen.
Jag har skickats tillbaka...
...tills mitt uppdrag är fullbordat. - Gandalf!
Gandalf? Ja...
Det var så man kallade mig.
Gandalf Grå. Det var mitt namn.
Gandalf.
Jag är Gandalf den vite.
Och jag kommer tillbaka till er nu när tidvattnet vänder.
Ett skede i er resa är över, ett annat tar vid.
- Vi måste till Edoras med all hast. - Det är ingen kort väg.
- Det går illa för Rohan och kungen. - Ja, och det botas inte så lätt.
Då har vi sprungit förgäves.
Ska vi lämna de stackars hoberna i den här hemska, dävna, trädnedlusade...
Jag menar förtjusande, alldeles förtjusande... skogen.
Det var inte bara slumpen som förde Merry och Pippin till Fangorn.
En stor kraft har sovit här i många, långa år.
Merrys och Pippins ankomst blir som när småsten faller...
...och utlöser ett skred i bergen.
Ett som inte förändrats, min vän, är att du fortfarande talar i gåtor.
En sak håller på att hända som inte har hänt sedan Äldre tiden.
Enterna kommer att vakna och upptäcka att de är starka.
Starka?! Det var ju bra.
Så sluta gnälla, mäster Dvärg. Merry och Pippin är i säkerhet.
Mycket säkrare än vad ni kommer att vara.
Den nye Gandalf är mycket vresigare än den gamle.
Det är en av mearas, om mitt öga inte är förhäxat.
Skuggfaxe.
Han är den förnämsta av alla hästar...
...och har varit min vän genom många faror.
O rönn, ditt sken om varje gren
en sommardag jag sett.
O rönn, din glöd! Så gyllenröd
den krona som du bar!
En sådan vacker vers.
- Är det långt kvar? - Nu ska vi inte förhasta oss.
Du kanske skulle säga att det är långt.
Mitt hem ligger djupt in i skogen...
... nära bergets rötter.
Jag sa till Gandalf att jag skulle hålla er i trygghet.
Och i trygghet skall ni vara.
Den här kommer ni också att tycka om.
Ett av mina egna alster. Just det.
Då lövens valv har somnat in
slår trädens drömmar ut.
När skogens hall är grön och sval
och vinden står i väst
kom åter till mig, kom igen!
Och säg mitt land är bäst.
Sov, små fylkebor.
Fäst er inte vid nattens ljud.
Sov tills dagen bräcker.
Jag har ärenden i skogen.
Det är många som måste kallas. Många som måste komma.
Skuggan vilar över Fangorn.
Snart vissnar alla skogar.
Den skymmande skuggan som ruvar i öster tar gestalt.
Sauron tål ingen medtävlare.
Från krönet av Barad-dûr vakar hans Öga oupphörligt.
Men han är inte så mäktig än att han är höjd över fruktan.
Tvivel gnager honom. Ryktet har nått honom.
Númenors arvinge lever än.
Sauron fruktar dig, Aragorn.
Han fruktar den du kan bli.
Därför kommer han att slå hårt mot människornas värld.
Han utnyttjar Saruman för att krossa Rohan.
Kriget kommer. Rohan måste försvara sig.
Vår första utmaning, för Rohan är svagt och redo att falla.
Kungens sinne är förslavat - en av Sarumans gamla konster.
Hans makt över kung Théoden är nu mycket stark.
Sauron och Saruman drar åt snaran.
Men trots all deras list har vi en fördel...
Ringen förblir dold.
Att vi skulle vilja förstöra den ingår inte i deras mörkaste drömmar.
Fiendens vapen rör sig mot Mordor i händerna på en hob.
Varje dag förs det närmare Domedagsbergets eldar.
Vi måste sätta vår lit till Frodo.
Allt hänger på snabbhet och att hans uppdrag förblir hemligt.
Ångra inte beslutet att lämna honom. Frodo måste slutföra uppgiften ensam.
Han är inte ensam. Sam följde med honom.
Gjorde han? Jaså, det gjorde han.
Bra.
Ja, mycket bra.
Mordors Svarta port.
Åh, hjälp oss.
Min farsgubbe skulle ha ett och annat att säga om han såg oss.
Husbond sa till om att visa vägen till Mordor. Duktige Sméagol gör det.
- Husbond säger så. - Det sa jag.
Det här är alltså slutet. Vi kan inte ta oss förbi.
Titta! Porten... den öppnas.
Jag ser en väg ner.
Sam, nej!
Husbond!
- Jag begär inte att du följer med. - Det vet jag, herr Frodo.
Jag tror inte ens våra alvkappor kan dölja oss där inne.
Nej! Nej, husbond! De tar er. De tar er!
Ta den inte till honom!
Han vill ha den Älsskade. Alltid letar han efter den.
Och den Älsskade vill tillbaka till honom.
Men vi får inte låta honom få den.
Nej! Det finns en annan väg. En hemlig, mörk väg.
- Varför sa du inte det förut? - Husbond frågade inte.
- Han har något i sinnet. - Finns det en annan väg till Mordor?
Ja. Det är en stig... några trappor.
Och sen... en tunnel.
- Han har fört oss ända hit, Sam. - Herr Frodo, nej.
Han har stått vid sitt ord.
Nej.
- Visa vägen, Sméagol. - Duktige Sméagol hjälper alltid.
Hallå?
Lavskägge! - Vart har han tagit vägen?
Jag drömde så underbart i natt om en kagge full med piptobak.
Vi rökte upp alltihop och sedan mådde du illa.
Jag skulle ge vad som helst för ett stopp Gamle Toby.
Hörde du?
Där är det igen.
Det är något här som inte stämmer. Det stämmer inte alls.
- Du sa just nåt... trädaktigt. - Nej, jag bara sträckte på mig.
- Du är längre. - Vem?
- Än vad? - Än jag!
Jag har alltid varit längre än du.
Alla vet att jag är den långe. Du är den korte.
Hur lång är du? 3 fot 6 tum?
Jag, däremot, är nästan 3 fot 7 tum.
3 fot 8 tum!
3 fot 8 tum.
Du har gjort nånting.
Merry, nej!
Merry! Lavskägge sa att du inte fick dricka.
Det kan vara farligt. Ge hit den!
Vad är det som händer? Det håller fast mitt ben!
Merry!
Nej!
Bort med dig! Du ska inte vara vaken!
Ät jord, gräv djupt, drick vatten.
Sov nu. Bort med dig.
Kom! Skogen vaknar. Det är inte säkert här.
Träden har vuxit sig vilda och farliga.
Ursinnet jäser i deras hjärtan. Deras tankar är svarta.
Deras hat är starkt. De skadar er om de kan.
Det är alltför få av oss kvar.
Alltför få enter att hålla ordning på dem.
Varför är ni så få, när ni har levt så länge? Finns det ent-barn?
Det har inte funnits några entingar på fruktansvärt många år.
- Varför inte? - Vi förlorade entiskorna.
- Jag är ledsen. Hur dog de? - Dog... nej.
Vi förlorade dem och nu kan vi inte hitta dem.
Ni har händelsevis inte sett några entiskor i Fylke?
Nej, det har jag nog inte. - Du, då, Pip?
Hur ser de ut?
Jag minns inte längre.
Edoras. Och Meduselds gyllene hall.
Där dväljs Théoden, Rohans kung...
... vars sinne är övermannat.
Sarumans grepp över kung Théoden är nu mycket starkt.
Min herre, din son... är död.
Min herre?
Morbror?
Tänker du inte gå till honom?
Tänker du inte göra någonting?
Var försiktiga med vad ni säger. Vänta er inte att bli välkomnade hit.
Åh, han måste ha dött någon gång under natten.
En sådan tragedi för kungen att förlora sin ende son och arvinge.
Jag förstår att hans bortgång är svår att ta till sig.
Särskilt nu när er bror har övergivit er.
Lämna mig ensam, orm!
Åh, men ni är ensam.
Vem vet vad ni har sagt till mörkret.
I nattens bittra väkter...
...när hela ert liv tycks krympa ihop.
Väggarna i ert sovgemak sluter sig kring er.
En bur att fjättra en vild varelse i.
Så fager.
Så kall.
Som en blek vårmorgon som ännu klamrar sig fast vid vinterns kyla.
Era ord är gift.
Det är muntrare på en kyrkogård.
Beväpnade ges inte företräde hos kung Théoden, Gandalf Gråhamne.
Det är Gríma Ormstungas order.
Din stav.
Inte tar du ifrån en gammal man hans vandringsstav.
Min herre, Gandalf Grå är på väg.
Han är ett olyckans sändebud.
Höviskheten i din hall har minskat på sistone, kung Théoden.
Han är inte välkommen.
Varför skulle jag välkomna dig...
...Gandalf Stormkråka?
En berättigad fråga, min härskare.
Sen är timman då denne besvärjare behagar visa sig.
Láthspell är mitt namn på honom. Onda nyheter är ond gäst.
Tyst. Håll din kluvna tunga bak dina tänder.
Jag gick inte genom eld och död för att munhuggas med en vettlös mask.
Hans stav!
Jag sa åt er att ta trollkarlens stav!
Théoden, son av Thengel...
...alltför länge har du suttit i skuggorna.
Jag skulle hålla mig stilla om jag vore du.
Lyss på mig!
Jag befriar dig... från förtrollningen.
Du har ingen makt här, Gandalf Grå.
Jag skall dra ut dig, Saruman, som gift dras ut ur ett sår.
Vänta!
Om jag lämnar honom... dör Théoden.
Du kunde inte döda mig, du kan inte döda honom.
Rohan är mitt.
Vik hädan!
Jag känner igen ditt ansikte.
Éowyn.
- Gandalf? - Andas fri luft igen, min vän.
Mina drömmar har varit så mörka.
Dina fingrar skulle minnas sin forna styrka, om de fick gripa om svärdet.
Jag har endast... tjänat er, min herre.
Din läkekonst skulle ha fått mig att krypa på alla fyra som ett djur.
Sänd mig inte bort från ert ansikte.
Nej, min herre! Nej, min herre!
Låt honom gå. Tillräckligt med blod har flutit på grund av honom.
Ur vägen!
Hell, Théoden konung!
Var är Théodred?
Var är min son?
Simbelmyne.
Alltid har den vuxit på mina förfäders gravhögar.
Nu skall den täcka min sons grav.
Ack, att dessa onda dagar skulle bli mina.
De unga förgår, de gamla blir kvar.
Att jag skulle leva för att se min ätts sista dagar.
Du bär ingen skuld till Théodreds död.
Ingen förälder skulle tvingas begrava sitt barn.
Han var stark i livet.
Hans ande skall hitta vägen till dina förfäders hallar.
De fick ingen förvarning. De var obeväpnade.
Nu drar vildmännen genom Västfold och bränner där de drar fram.
- Höstackar, hyddor, träd. - Var är mor?
Det är bara en försmak av den förödelse Saruman tänker släppa lös.
Desto starkare, då han nu drivs av sin fruktan för Sauron.
Rid ut och möt honom, rätt på.
Locka honom undan från kvinnor och barn. Du måste kämpa.
Du har tvåtusen man som just nu rider norrut.
Éomer är dig trogen. Hans män ska återvända och slåss för sin kung.
Hans män är väl 150 mil härifrån.
Éomer kan inte hjälpa oss.
Jag vet vad du begär, men jag kan inte bringa mer död över mitt folk.
Jag tänker inte riskera öppet krig.
Öppet krig är över dig om du riskerar det eller ej.
Senast jag såg efter, var det Théoden inte Aragorn, som var Rohans kung.
Nå, vad är kungens beslut?
Enligt kungens order skall staden tömmas.
Vi ska söka tillflykt i Helms klyfta.
Tag endast de förnödenheter ni behöver.
Helms klyfta! De flyr till bergen när de borde stanna och slåss.
- Vem försvarar dem, om inte kungen? - Han tror det är bäst för folket.
- Helms klyfta har räddat dem förut. - Théoden går i en fälla.
Han tror att han för dem i säkerhet men det blir ett blodbad.
Théodens vilja är stark, men jag fruktar för Rohans överlevnad.
Han kommer att behöva dig innan det är över, Aragorn.
Rohans folk kommer att behöva dig. Deras försvar måste hålla.
Det kommer att hålla.
Den Grå pilgrimen. Det är vad man brukade kalla mig.
Trehundra mansåldrar har jag gått på jorden, och nu har jag ont om tid.
Om lyckan är med mig blir mitt sökande inte förgäves.
Vänta mig då den femte dagen bräcker.
Vänd blicken åt öster i gryningen.
Den hästen är halvgalen, min herre. Det är inget ni kan göra.
Han heter Brego.
- Han var min kusins häst. - Brego.
Ditt namn är kungligt.
Jag har hört om alvers magi, men väntade den inte hos en utbygdsjägare.
Ni talar som en av dem.
Jag fostrades i Vattnadal... en tid.
Släpp honom fri. Han har sett nog av krig.
Gandalf den vite! Gandalf dåren.
Försöker han förnedra mig med sin nyfunna fromhet?
De var tre som följde trollkarlen.
En alv, en dvärg och en människa.
Du stinker häst.
- Var mannen från Gondor? - Nej, från norr.
En av Dúnedain, en utbygdsjägare. Han var torftigt klädd.
Ändå bar han en märklig ring.
Två ormar med smaragdögon.
Den ena åt på en krona av gyllene blommor, som den andra bar.
Barahirs ring.
Så Gandalf Gråhamne tror att han har funnit Isildurs arvinge.
Gondors förlorade konung. Han är en dåre.
Den ättelinjen bröts för många år sedan.
Det gör ingen skillnad. Människornas värld ska falla, med början i Edoras.
Jag är redo, Gamling. Ta hit min häst.
Det här är inget nederlag.
Vi ska återvända.
Ni är skicklig med klingan.
Det har kvinnorna här lärt sig. De utan svärd kan spetsas ihjäl på dem.
- Jag fruktar varken död eller smärta. - Vad fruktar ni, min dam?
En bur.
Att sitta bakom galler tills jag av vana och ålder finner mig i det-
- och inte längre saknar de tillfällen till tapperhet jag förlorat.
Ni är en dotter av konungar...
...och en Rohans sköldmö.
Det blir knappast ert öde.
Théoden stannar inte i Edoras.
Det är sårbart, och det vet han. Han väntar sig att staden anfalls.
De kommer att fly till Helms klyfta, Rohans stora fästning.
Det är en farlig väg genom bergen. Det kommer att gå långsamt-
- och de har kvinnor och barn med sig.
Sänd ut vargryttarna.
Stinke, gå inte för långt i förväg!
Varför gör du så? Ger honom öknamn, rackar ner på honom hela tiden.
Därför att...
Därför att det inte finns något annat i honom än lögner och svek.
Det är Ringen han är ute efter.
Du har ingen aning om vad den gjorde mot honom... vad den fortfarande gör.
- Jag vill hjälpa honom, Sam. - Varför det?
Jag måste tro att han kan bli återställd.
- Ni kan inte rädda honom, herr Frodo. - Vad vet du om det? Ingenting!
Förlåt, Sam. Jag vet inte varför jag sa så.
Det vet jag.
Det är Ringen. Ni kan inte släppa den med blicken.
Jag har sett er. Ni äter inte, ni sover knappt.
Den har fått grepp över er. Ni måste kämpa emot.
Jag vet vad jag måste göra. Ringen betroddes åt mig. Det är min uppgift!
Min! Min egen!
Kan ni inte höra er själv? Vet ni inte vem ni låter som?
Vi vill ha den. Vi behöver den.
Måste ha den Älsskade.
De stal den från oss.
Lömska ssmå hober.
Illvilliga, luriga, falska.
Nej. Inte husbond.
Jo, min Älsskade. Falska.
De kommer att lura dig, göra dig illa, ljuga.
Husbond är min vän.
Du har inga vänner. Ingen tycker om dig.
Lyssnar inte. Jag lyssnar inte.
Du är en lögnare och en tjuv.
Nej.
Mördare.
- Gå din väg. - Gå min väg?
Jag hatar dig.
Var skulle du vara utan mig? Gollum. Gollum. Jag räddade oss.
Det var tack vare mig. Vi överlevde tack vare mig.
Inte nu längre.
Vad sa du?
Husbond ser efter oss nu.
- Vi behöver dig inte. - Vad?
Ge dig iväg och kom aldrig tillbaka.
- Nej. - Ge dig iväg och kom aldrig tillbaka.
Ge dig iväg och kom aldrig tillbaka!
Vi sa åt honom att ge sig iväg, och det gjorde han, Älsskade.
Borta! Borta! Borta! Sméagol är fri!
Titta! Titta, vad Sméagol hittat.
De är unga, de är möra, de är fina.
Jo, det är de. Ät dem. Ät dem!
Du får honom att spy om du uppför dig så där.
Det finns bara ett sätt att äta kanicklar.
Vad gör den? Dumma, feta hob!
Den förstör dem.
Förstör vad då? De har knappt något kött på benen.
Här behövs några goda pantoffler.
Vad är toffler, Älsskade? Vad är toffler?
Po-ta-tis! Koka dem, mosa dem, använd dem i en gryta.
Härliga, gyllenfriterade potatisbitar med ett stycke stekt fisk.
- Inte ens du skulle tacka nej. - Jo, det skulle vi.
Förstöra fin fisk.
Ge oss den rå... och sprattlande.
- Behåll dina otäcka potatisbitar. - Du är hopplös.
Herr Frodo?
- Vad är det för några? - Onda män. Saurons tjänare.
De har kallats till Mordor. Den mörke samlar alla sina arméer.
Det dröjer inte länge nu. Han är snart redo.
- Redo för vad? - Att börja krig.
Det sista kriget som ska täcka hela världen med skugga.
Vi måste röra på oss. Kom, Sam!
Herr Frodo, titta!
Det är en olifant.
Ingen där hemma kommer att tro det här.
Sméagol?
Vi har dröjt för länge här.
Kom nu, Sam!
- Vi är oskyldiga resande. - Resande?
Det finns inga resande i det här landet, bara Svarta tornets tjänare.
Vi är tvungna för ett hemligt ärende.
De som säger sig vara mot fienden gör väl i att inte hindra oss.
Fienden?
Hans pliktkänsla var inte mindre än din, skulle jag tro.
Man undrar vad han hette... och var han kom ifrån.
Och om han verkligen var ond innerst inne.
Vilka lögner eller hot som drev honom ut på sin långa marsch hemifrån.
Om han inte hellre skulle ha stannat där...
...i fred.
Krig gör oss alla till lik.
Bind deras händer!